PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Dobré ráno.
Dáte si kávu, nebo čaj?
Toust se šunkou a rajčaty?
Ne? Nic?
Jasně, máte moc práce.
Nevšimla jsem si.
Neboj, jsem v pohodě.
Co čumíte? Chcete fotku?
Sakra, není to poprvý, co tu někoho zatkli.
Má pravdu.
Dřív jsme tady měli jen vraha a podvodnici.
Teď, když zatkli narco, vypadá Las Encinas jako Guantánamo.
Půjdeme?
- Podívejme na vás dva. Zase kámoši? - Pozvolna.
Jasně.
Já už fakt nechápu, co se tady děje.
Připravená na Valentýna?
S květinami, v nejlepší restauraci,
možná pár překvapení...
My to vždycky slavíme u Lu, viď?
- Jo. - Já ne.
Mě nezvali.
- Na žádnou párty. - Já vím.
Já tenhle rok nějak nemám chuť.
Nechci pořádat párty, protože...
toho mám až nad hlavu s učením a Kolumbijským programem...
Možná, nebo jsi sama jako kůl v plotě.
Co říkala moje máma?
Jako vždycky: „Jak se máš? Co ve škole?
Tvoje máma je slavná drogová dealerka?“
Co kdyby byla?
Můžu za to, že mýho tátu zavřeli?
Můžeme ti pomoct?
No...
Můžete mi půjčit prachy?
Na autobus. Je to 314. Jezdí do vězení, chci navštívit mámu.
Neblbni. Tady máš.
Jeď taxíkem.
- Hele, Lu. - Co je?
Není to moje věc, ale ta párty...
Nechceš ji pořádat, protože nemáš peníze?
Jo, není to tvoje věc.
Zlatíčko.
Chápu.
Do hajzlu.
Máme dokonce diváky. Neopomenou žádný detail.
Pozor, spoiler. Letos nedostaneš cenu Matka roku.
Hej.
Tohle je jen menší překážka.
Nic, co bychom nezvládly. My to vydržíme.
„My“?
To se pleteš. Žádné „my“ není.
Zlato, jsi naštvaná a já to chápu.
Ale budu venku, než se naděješ.
Jasně. A z čeho mám do tý doby žít, do prdele?
Tak jo.
Budu muset rozbít prasátko.
Rebe.
Bojuj. Nevzdávej to.
A boxuj na pytli. Musíš být fit.
Vím, že Valentýn je věc křesťanů,
ale jde jen o večeři.
Já nemůžu.
Kromě toho má máma narozeniny.
Chápu.
Díky za pozvání.
Dcerunko.
- Jdi, nic se neděje. - Mami.
Nechcete to oslavit s námi? Restaurace má michelinskou hvězdu.
Děkujeme.
Je to trochu nad naše možnosti.
Na účet podniku.
Jsou to přátelé mého otce...
Mami, zasloužíš si to.
Půjdeme?
Přiveďte, koho chcete. Omar přijde, ne?
Omar bude mít vždycky místo u našeho stolu.
Ale on to nepřijme.
Děkujeme za pozvání.
Přijdeme.
Kdy dostanu, co jste mi slíbili?
Není to lehké. Potřebujeme čas.
Jak dlouho?
Samotná Královna jihu! To je překvapení! Pojďte dál!
Dávej bacha, ať se ti nad postelí neobjeví koňská hlava.
Pojď dál.
- Co ty tady? - A ty?
Snažím se ti dovolat. S kým jsi mluvil?
S telefonní společností. Nechali mě čekat půl hodiny.
V tom zmatku jsem si to neuvědomila,
ale nemůžu se vrátit domů.
Můžu tu přespat?
Jo.
Díky, Samu. Jsi jediný, kdo mi zbyl.
To nic.
Nic jinýho nemám, tak si moc nevěř.
Tentokrát to bude úplně jiný svatý Valentýn.
Zorganizuju to já.
- „Valentýn naruby“? - Přesně.
Buďme upřímní.
Je to nudný, kýčovitý a staromódní.
Květiny, čokoláda, barvičky...
A my jako pitomý objekty.
Trávíme hodiny v kadeřnictví, abychom se jim líbily.
S tím je konec.
Dostala jsem skvělý nápad a letos to bude naruby.
Ať kluci ukážou svoje těla
a holky se obléknou do úžasných smokingů.
Nebo-li fraků.
- Máme si přinést vlastní pití? - Jo, všechno je naruby.
Hosté si přinesou alkohol a jídlo.
A já, hostitelka a královna večera, si to užívám.
A tím pádem si chátra nebude myslet,
že jsme charita a neodnese si nic domů.
Chytrý, co? Nic se neděje, uděláme si vlastní večírek.
Nevšímejte si toho. Jdete taky, ne?
- Ne. - Párty bude u tebe?
Ne, a tebe vykopli. Asi kvůli drogám, ne?
Odkdy ti vadí drogy, Guzmáne?
Dřív jsi mě o ně prosil na kolenou.
Vadí mi zrádci a vrahové.
Proč to děláš?
- Nemusím ti nic vysvětlovat. - Kašli na to, prosím.
Co ty na to, Lu?
- Myslíš mě? - Jo.
To je dilema. Jsem jako Švýcarsko.
Bohatá, krásná země, která se neplete do žádných konfliktů.
- Lu. - Co chceš?
Můžeme si promluvit?
Dobře, ale nejdřív si musíš vyčistit košili.
Co to sakra děláš, Lu?
Zničil jsi mi život, kreténe.
Chci si jen promluvit.
Přijďte na párty. Nenechte se vyšachovat.
A co z toho, Valerio?
Příšerný večer, kde na nás kašlou?
Nebudete sami. Budete se mnou.
Neprospěje ti to. Copak to nechápeš?
Smůla. Nesnáším, co mi prospívá.
Nesnáším zeleninu, nesnáším sport,
nesnáším dobrou společnost...
A nesnáším dělat, co se ode mě čeká.
I tak...
je to absurdní, protože ve třech na valentýnskou párty nemůžeme.
Proč ne?
Líbíte se mi oba.
Nevím, co ti řekli, ale to,
co se stalo mezi Carlou, Christianem a mnou...
neskončilo dobře.
Sakra, Lu má pravdu.
Všechno se musí obrátit.
- Nebo se vám možná nelíbím... - Líbíš.
- Chci říct... - Líbí?
Ale o to nejde, protože...
Celý je to šílený, ne?
Krásně šílený.
Pojďte se mnou.
Naše životy jsou už dost složitý.
Dobrá práce, Lu. Jako vždy.
Nadio...
Máte dva dny na přepsání.
Nedostanete se do programu, když to neuděláte.
Vím, že to dokážete lépe.
- Nadio. Jsi v pohodě? - Jo.
Učitel si na tvůj test vypsal červenou.
Aspoň ti dal druhou šanci.
- Kéž bych ji mohla využít. - Cože?
Nemám čas.
Rodiče chodí na rehabilitaci a musím být v obchodě.
- Proč jim neřekneš, že nemůžeš? - Odpověď už znáš.
- Jak je? - Ahoj.
Guzmán, viď?
- Jo. - Malick.
Těší mě. Nadia mi toho o tobě hodně vyprávěla.
Vážně? O tobě nepadlo ani slovo.
Poslední dobou spolu moc nemluvíte.
Díky za péči. Uvidíme se zítra.
Měj se. Bylo mi ctí.
Máma má narozeniny.
- Měla by radost, kdybys přišel. - A baba?
- Taky tě chce vidět. - Jasně.
A dostane ze mě další mrtvici.
- Nemusíš o tom mluvit. - Co tady děláš ty?
Kromě toho, že to platíš a tak.
Chodíme spolu.
Dobře. A můj kluk je támhle.
Nemůžu ho vzít na večeři, nemůžu o něm mluvit.
Nemůžu říct, že ho miluju.
Kvůli mému štěstí trpí rodiče.
Umíš si představit, jaký to je? Neumíš, co?
Dobrý ráno.
Bylo by to po večeři.
Trochu hudby...
Takový poklidný večírek. Pořádá ho Lucrecia.
To je ta tvoje kamarádka, co mluví arabsky?
Yusefe, jdeme na rehabilitaci.
Dobrý den.
- Co tady chceš? - Koupit si chřest.
Jak je?
Ahoj, Nadio.
Myslel jsem, že se budeš učit po tom kárání.
Jakém kárání?
Já jen...
Nemohla jsem věnovat moc času Kolumbijskému programu.
Tím, že jsem odpoledne v obchodě, nezbývá mi moc času...
na školu a učení.
Je mi to líto. Nemůžu nic dělat. Nemám nikoho jiného.
To nic, baba.
Jen ti odpovídám.
Přichází o životní příležitost
- a vy nic neuděláte. - Guzmáne!
Říkáš mi, jak jednat se svou rodinou?
Očividně to není třeba. Odešly vám jen dvě děti.
- Přišel jsi mě urážet? - Mám starosti o ni.
Jiní ne a proto mlčí.
Co o tobě říkají, je pravda. Nerespektuješ nic a nikoho.
Malicku! Guzmáne, jdi už.
Když jsi tak chytrý,
- co mám podle tebe dělat? - Najmout někoho.
Proč mě to nenapadlo?
Vše je snadné, když máš peníze.
Kdyby vám na ní záleželo, našel byste způsob.
Guzmáne, prosím!
Můžeš pracovat místo ní.
Chceš jí pomoct, ne?
Nebo se bojíš ušpinit?
Jasně. Předpokládám, že zdarma.
Tři eura za hodinu. Na poli si vydělávají méně.
Platí.
Nevydržíš ani den.
Dáš mi zástěru nebo co tady nosíte?
Tohle ti nikdy neodpustím.
- Dělám to pro tebe. - Ne. Děláš to pro sebe. Jsi hrdý.
POTRAVINY SHANAA
Chcete si udělat fotku? Tak padejte.
Tady se pracuje.
Do prdele!
Takhle pracuješ? Děsíš zákazníky?
- Nejsem cvičená opice. - Cvičená opice?
- Opatrně. - Co tam máte dál?
Dokonči úklid a roztřiď krabice uvnitř.
Zítra to uděláš všechno znovu.
A pozítří. A popozítří.
Nebo sis myslel, že jeden den Nadie pomůže?
Musíš tu být každý den až do konce školního roku.
Nashle.
Do prdele.
Není to o tom, že nemám ani na pivo.
Ale nevím, z čeho budu žít, než se dostane ven.
- Jestli se dostane ven. - Dostane.
Možná ji to přiměje přestat.
Můžete mít klidnější život, bez zločinců a policie.
Nakonec ještě tomu práskači poděkuju.
Protože tohle někdo napráskal.
Budu muset jít domů a rozbít prasátko.
Cože?
Máma má v křesle ve sklepě schovávačku,
dává tam nouzový prachy,
Máte dům zapečetěný od policie.
- Co když tě chytí? - Co mi udělají?
Nevím a ani nechci vědět!
Kdyby se ti něco stalo, nikdy si to neodpustím.
Samueli, tohle není tvoje chyba.
Rebeco, víš...
Co bys rád?
Máš můj obdiv. Vážně.
Říkáš pravdu a k tomu je třeba odvaha.
Jasně. Proto chceš, abych lhal?
Myslíš, že já nelžu? Můj táta mě má rád, protože mě nezná.
Tak řekni, jak to děláš?
- Dáš mi gin s tonikem? - Myslíš, že je to srovnatelný?
- Víš, co o lži říká Korán? - Ne. Už jsem ho dlouho nečetl.
Říká, že lhát se může, když to mezi lidi přinese mír.
Tátovi je 65. Chci, aby zbytek života dožil v míru.
Tak podívej...
tenhle ohavný hřích...
je na účet podniku.
Proč se o mě staráš?
Neznáš mě.
Protože jsem zamilovaný do tvý ségry. A chci ji vidět šťastnou.
Dík.
- Na co se díváš? - Co?
Na nic. Na zítřejší restauraci.
Zarezervuju stůl?
Může to být dobrý.
Něco trochu jinýho.
Spousta pěkných kluků odhalí svoje těla.
Bude to sranda.
Je to blbost.
Dobře.
Půjdu sám.
Fajn. Tak si to užij.
Když chci jít spolu, špatně. Když půjdu sám, ještě hůř.
A když jsem s tebou, chováš se ke mně jak k onuci.
Co po mně do prdele chceš?
Nekaž mi to málo času, co mi zbývá. Chci toho tolik?
Jdeme do školy?
- Napověz mi. - Nemůžu!
Pěknýho Valentýna, Lu.
Andere.
Myslím, že...
- Měl bys Omara nechat vydechnout. - Proč?
Mít někoho po boku v dobrým i zlým už něco znamená.
Nezahazuj to.
Děkuju.
Není zač.
Pěknýho Valentýna.
Jestli přijdeš s někým, přines víc pití.
Jdu sám. Ale jestli přijdou oni, mizím.
Bonnie a Clyde.
- Nastražila jsem pasti na myši. - Myslel jsem, že jsi Švýcarsko.
Víš co? Já taky.
Nechci tě nechat v týhle válce samotnýho.
Vždycky jsme bojovali společně.
Jsme Lu a Guzmán, ne?
Jdu pro další.
- Ne, říkala jsi, že tahle je poslední. - Ještě jednu!
Sakra!
Opatrně. Guzmáne!
Pomoz mi to uklidit, než se někdo zraní.
A hrdlo láhve?
Promiňte.
Rebeco, můžete na chvíli?
Pojďte se mnou.
To, co mi chcete říct, mi můžete říct tady.
Rodičovské sdružení je neústupné.
Obvinění proti vaší matce jsou vážná
a v sázce je prestiž naší školy.
Takže mě vyhodíte, co?
Dáme vám možnost odejít dobrovolně.
Váš záznam zůstane čistý.
Sakra... To je milý.
Musíte to jen podepsat.
Ne. Vyhoďte mě.
- Ať to ví celá škola. - Prosím?
Ať slyší až v Číně, že když bohatej táta šel do vězení,
- jeho syna nevyhodili. - Tiše.
- Co se děje? - Vraťte se.
Ať všichni vědí, že mě chcete vyhodit.
Ale pokud mámy financují stípko, tak ani vraha ze školy nevyloučí!
- Nemůžete ji vyloučit. - Jde dobrovolně.
- Pak odcházím taky. - Cože?
Když odejde, já taky.
Já taky.
I já.
Já taky!
O co jde?
Zkusím promluvit s řídícím výborem, dobře?
Teď se vraťte do třídy, prosím.
Udělal jsi pěknej rozruch.
Děkuju.
Není zač.
Potřebuju, abys...
mi ještě trochu pomohl.
Jak?
Ne! Na to nesahej. Bylo by to moc okatý.
Tudy.
Vyskoč nahoru.
Jsi těžkej!
Do prdele. Sakra.
Opatrně!
- Máš pružiny v botách? - A mnohem víc.
Skoč dolů.
- Proč to sakra nosíš? - Na loupání ovoce. Co myslíš?
Jsou tam?
Nevím.
Nic tam není.
Sakra. Neřekla ještě něco?
Nic.
Že mám cvičit. Kráva jedna...
Co?
Že mám boxovat na pytli.
Řekla mi „boxuj na pytli“.
Do prdele.
Nemůžu tomu uvěřit.
Líbí se ti můj Bumblebee?
- Co? - Bumblebee, Transformers.
To je jedno.
Kéž bys podepsal všechno tak rychle, jak si kupuješ auta.
Takže se ti líbím, jen když investuju do vašeho vína?
Ne. Mám ráda lidi, co dodržují slovo.
Ta investice není auto. Je to deset tisíc aut.
Není to jako vytáhnout kreditku a koupit... Nevím...
Tohle.
- Na večírek? - Jo.
Budeš v nich vypadat sexy. Protože jsou pro tebe.
- Role se pro dnešek mění. - Ne.
Proto, že tvoje kámoška má záchvat feminismu,
nebudu ze sebe dělat blbce.
Jako blbci budeme vypadat, když nedodržíme dress code.
- Všichni na nás budou zírat. - Ať zírají.
Jak vypadáš úžasně
a držíš mě za ruku.
Radši bych šla sama.
- Co to znamená? - Nic.
- Jak je, Yerayi? - Dobrý.
Zlato, nebuď nevychovaná.
Měla bys mu poděkovat, že je k tobě tak pozorný.
Ke mně, jo?
Obleč si ty šaty a přestaň se chovat jako malá holka.
Prosím.
Takhle brzy jsme dlouho nezavřeli.
V tuhle hodinu stejně není moc práce.
Ale nedělej si starosti.
Soustřeď se, na co musíš.
- A co obchod? - Není třeba otvírat každý den.
Nebo chodit do nemocnice.
Už jsem v plné síle.
„Silný jako vůl“.
„Jako býk“, baba. Silný jako býk.
Silný jako býk.
Ještě počkáme nebo...?
Ano.
Ne, objednáme si.
Ahoj.
Omlouvám se za zpoždění.
- Baba. - Synu.
Musíme se toho zbavit.
Kolik za to svinstvo můžem dostat?
Tohle je extáze, takže pár tisíc.
- Záleží na tom? - Jsem úplně švorc.
I kdybychom měli být o chlebu a vodě,
- nebudeš to prodávat. - Má pravdu.
Neuděláš to. Udělám to já.
Prodám to, budou z nás parťáci
a rozdělíme se napůl. Co říkáš?
Partnerství s tebou je ještě horší než prodávat drogy.
- Takže ne. - Co je s tebou? Jsem seriózní!
- Spláchneme to do záchodu. - Ne.
Pořádně to promyslíme, než uděláme nějakou blbost.
A to platí pro vás oba, jasný?
Co škola?
No, snažím se.
Mezi prací a výpomocí doma nemám moc času.
Správně. Musíš být vděčný tomu, kdo ti dává střechu nad hlavou.
- S kým teď bydlíš? - S Anderem a jeho mámou.
- A Ander je...? - Kamarád.
Mami, znáš ho z nemocnice, pamatuješ?
Aha, ano.
Jak se mu vede?
Dobře.
Co se děje?
Neříkej „nic“. Já tě znám.
Děje se to, že...
Má leukémii.
Cože?
Ander?
Dělám, co můžu, abych mu pomohl.
Chodím s ním na chemo, starám se o něj...
Škola teď není to nejdůležitější.
Synu, jsi moc hodný, ale...
není to tvá povinnost.
Ať se stará jeho rodina.
On je moje rodina.
Jeho rodina jsou jeho rodiče, sourozenci...
Chodíme spolu.
Ty se teď musíš věnovat studiu.
Jinak budeš mít potíže.
Slyšel jsi mě, baba?
Jsi chytrý kluk a když se soustředíš...
- Slyšel jsi mě? - A ty mě?
Promiň. Nemůžu.
Promiň, mami.
Lío, donesla jsi šampaňský!
Díky!
Jsem ráda, že jste přišli. Děkuju.
- A alkohol? - Je támhle.
Skvělý. Pěkný šaty. Je to úžasný.
Kdo vás pozval? Kde máte alkohol? Ahoj.
Ne, to sem nenoste.
Běžte do nejbližší večerky a přineste alkohol. Ahoj.
Podívejme, kdo přišel.
Vypadáš úžasně.
- Děkuju. Ty taky. - Díky.
- Užíváš si to, co? - Nic, co bych ještě neviděla.
Párkrát.
Myslel jsem si to.
Páni! Jsem v šoku. To je super!
Nevzpomínám si, že bych najímala kouzelníka.
Myslím, že stůl tři chce platit.
Zrovna jsme říkali, jak je ta párty geniální, viď, Rebe?
Nech tu láhev tamhle.
- Díky. - Já tobě.
Musíš být génius, abys ocenil génia.
Ale dnes vás budeme soudit jen podle vzhledu.
- Vypadáš nádherně. - Díky.
Měl by ses víc usmívat.
- Sluší ti to, ale jsi moc vážný. - Co dál?
Budeš nám sahat na zadek a obtěžovat na parketu?
- Jak je, Samu? - Čau, kámo.
- V pohodě? - Jo.
- Ber to jako kompliment. - Dobře.
Je to super párty.
Já vím. Já a moje nápady.
Polo, Caye, nakonec jsem ve svým domě. Teda, bývalým domě.
Ta párty vypadá dost dobře.
Dejte vědět, jestli přijdete.
Koukni na ten cirkus, tati!
Dobrý večer.
- Dobrý? - Jo, myslím, že se dlouho nezdržím.
Dej mi vteřinku.
Víš, že dneska je to naopak.
Co kdybys šel domů a přečetl si knížku?
Jsi neuvěřitelná...
Jsi dost vytrvalá, co?
Pořád chceš mít něco s Guzmánem?
- Dnes večer se nehodí být sama. - To se ti nehodí nikdy.
Skvělá párty.
Balónky, obrazovky, lidi si nosí svoje pití...
Kolik tě to stálo? Deset euro?
Blbost.
Padám odsud. Tahle párty je příšerná.
- Užijte si to. - Díky.
- Jsme jediní oblečení jinak. - Jo, jsme.
- Ahoj. - Ahoj.
Vy jste taky nepochopili dress code, co?
Má to být naopak.
Vypadá to, že nejsme sami.
Koukám. Omluvte mě.
Mám vám znovu poslat pozvánku, abyste to pochopili?
Je mi líto, Lu. Já budu vždycky za dámu.
Jasně...
Kam to mám dát?
Tak sem.
Je to třída...
Patetický.
Drahoušku, brzy odejdeme.
Taky tě nemusím vidět víc, než je nezbytně nutný.
Takže...
- Užijme si párty. - Jo, užijme.
- Na nás. - Na zdraví!
Lucrecie, jste na řadě.
Jsi na řadě.
Nemůžu, Nadio.
Nemůžu.
Musíš lhát.
Poslouchej mě. Musíš lhát.
Ahoj.
Jdu na záchod.
Je tam plno.
Jasně.
- Neměl jsem čas se převlíknout. - To je v pohodě. Buď v klidu.
Nechceš, aby někdo pochyboval, že jsi hetero.
Omare...
Já ti rozumím.
Čemu rozumíš? Nemáš ani ponětí...
Andere! Jak se máš? Dobrý?
- Viděla jsi Omara? - Omara? Jo. Je na záchodě.
- Dole. - Na kterým? Je jich asi 20.
Dole, vedle kuchyně je jeden, hodně daleko.
Ten poslední. Čeká tam na tebe.
Sekne ti to!
Fakt ti rozumím.
Hodně.
Kachna byla výborná.
- Viď? - To jo.
Moc mi to chutnalo. A prezentace byla úžasná.
Zlato. Polo.
Jak se máš?
Výborně.
Ty?
Dobře.
A děkuju.
Za co?
To tvoje divadýlko zafungovalo.
- Jsi paličák. - To jsem.
- Moc pyšný... - To taky.
- Ale taky jsi dobrý kamarád. - Proto jsem to nedělal.
Udělal jsem to,
protože tě miluju.
A ty... miluješ mě? Miluješ mě.
Že jo?
Jo.
- Miluju tě. - Páni!
Ale to nestačí.
S Malickem je všechno snadný.
Moje rodina z něj má radost.
Můžu s ním mít budoucnost...
S tebou ne.
Láska nestačí.
Ahoj.
Co ty tady?
Já...
Přišel jsem se omluvit.
A podívat se, jak ti to sekne.
V pohodě.
- Omare. - Co je?
- Je to v pohodě, Andere. - Ne, to teda sakra není.
Jsem úplně v prdeli.
A jenom k tobě se chovám příšerně.
Vím, že tu budeš, ať se stane cokoli.
I když tě od sebe odháním, vrátíš se.
A to není fér. Nezasloužíš si to.
Zasloužíš si být milován.
Odpustíš mi?
Ne.
Takže se umíš smát i všechno.
Jak myslíš, že mi je?
Někdo blízký si kvůli těm sračkám zkazil život.
Samueli, podívej se na mě, prosím.
Co je?
Jestli si mám vybrat mezi tebou a prachama...
klidně ty sračky spláchnu do záchodu.
Je ze mě romantik, co?
Po tak romantickým vyznání se můžem aspoň políbit...
Ahoj.
- Ahoj. - Jak se máš?
- Fajn. A ty? - Dobře.
- Tohle je Ander. Malick. - Ahoj, jak je?
- Těší mě. - Nápodobně.
Vypadá úžasně.
Ale nepochopil jsi dress code, co?
Je fakt, že se cítím trochu mimo, ještě víc, když vidím vás...
Však víš...
Co? Ani náhodou.
Ale jo. Stačí si rozepnout knoflík...
Vidím, že už jste se dobře poznali.
No tak! Sundej si to!
Nestyď se, no tak.
Sundej si to!
No...
Já už to vím.
A je mi to moc líto.
Kdybys něco potřeboval, jsem tady.
Neboj se. Jsem v pohodě.
Jasně, že se bojím.
Jsme rodina.
Nemůžu uvěřit, že tě tvoje ségra vykopla z domu.
- Takže... - No.
Ona mě nevyhodila. Odešel jsem dobrovolně.
Hráblo jí, od tý doby, co ji táta vydědil.
- Cože? - Ne.
- Cože udělal? - Ne.
Je úplně švorc.
- Do prdele. - Neuvěřitelný.
Proto celá ta párty „naruby“.
Je fakt mazaná. Já zírám.
- Ta párty byla skvělá. - Jasně.
Ráda bych byla šla.
S mým průsvitným tričkem...
Seklo mi to.
Ráda bych se dívala na všechny kluky,
jako vy se díváte na nás.
To můžeme napravit.
Můžeš se dívat na nás.
Je to tak Polo?
Je.
Dnes večer...
velíš ty.
- Já velím. - Jo, velíš.
Cokoli budeš chtít.
- Dobře. - Tvý přání je mi rozkazem.
Tak se polibte.
- Jen tak? - Jo.
Pojď sem.
Pomalu. Ať si to užijeme.
Polo, začni ho pomalu svlékat.
Dolů.
Předtím jsem ti to neřekl,
ale vypadáš fantasticky.
Já vím.
Díky.
Zatancujeme si?
Ne.
Takhle je mi líp.
Na nás.
Na zdraví!
Rebeco, máte chvilku?
Jo, jasně.
Přesvědčila jsem učitele a vedení a můžete zůstat.
Děkuju.
Nicméně,
musím vám připomenout, že pokud jde o měsíční splátky
a lhůty, jsme velmi přísní.
A tento měsíc...
Zatracený malý písmo.
Pokud platby nepřijdou,
- nepomůžu vám. - Jo.
Skvělá záminka, jak mě vykopnout.
Už jsme o tom mluvili.
Buď ten ranec prodám, nebo jsem na ulici.
A nechci, aby jim to prošlo.
Fajn, začni dealovat.
Co ti chlapi, když jsme jim lezli do zelí?
Hej.
Klid.
Vím, kde bychom nikomu do zelí nelezli.
Kde je obrovský trh.
Kde?
Las Encinas.
Děláš si srandu?
Lu, máš chvilku?
- To záleží. - Jen jsem chtěl...
aby ses líp chovala ke Cayetaně.
Když to shrnu, nech ji na pokoji.
Ještě něco? Spěchám.
Když už se ptáš...
Zařiď, ať nás nechají na pokoji všichni.
Jsi v tom dobrá. Poslechnou tě.
Proč bych to dělala, Polito?
- Jmenuju se Polo, ne Polito. - To je fuk.
Protože Kolumbijský program sponzorují moje mámy.
A pokud vím, nemůžeš si dovolit ho ztratit.
- Jak to myslíš? - Jo.
Táta tě nechal na suchu.
Byla jste to vy?
Zabila jste ho?
Ne.
Známe se moc dobře, Lucrecie.
A myslím, že mi lžete.
Řekněte mi pravdu.
Proč se tak chováte?
Co je vám?
Chovám se tak, protože jsem viděla, kdo ho zabil.